Traducerea și adaptarea: danatom @ www.titrări.ro
Să vă spun ce-am făcut azi.
Am băut cafeaua la Paris, am făcut surf în Mawi,
apoi am dormit după amiază pe Kilimanjaro.
A, și m-am ales cu o erupție pe piele la Rio.
Apoi am fugit la un meci din ultimele sferturi ale finalei NBA.
Desigur, toate astea înainte de prânz.
Nu pot să povestesc mai departe fără să spun asta.
Stau pe vârful lumii.
Nu a fost întotdeauna așa.
Înainte eram o ființă normală, un simplu pieton, ca și voi.
- Bună, Millie. - Bună, David.
Ai o mulțime de orașe aici.
Păi, dacă tot visăm, măcar să visăm în stil mare, nu?
Așa e.
Ne vedem mai târziu.
Hei, Millie...
Bună.
Vroiam să-ți dau asta. Am luat-o pentru tine, să-ți aducă noroc.
Sper să-ți placă.
Avea ceva în vârf, dar s-a pierdut...
- Îmi place. - Chiar?
Da.
Ce porcărie, o minge cu orez.
Hei, ce-i asta?
- Mark, încetează. - Ce ai?
- Mark, dă-i-l înapoi. - Ia uitați-vă la porcăria asta...
Ia priviți ce i-a dăruit David lui Millie, parcă ar fi turnul Eiffel.
Dacă îl agiți poți să auzi cum se mișcă turnul Eiffel.
Vă jur.
- Hei, cine vrea să-l agite? - Gata, ajunge.
- Încetează. Dă-mi-l înapoi. - Bine.
Scuze. Ia-l.
Îmi pare rău, amice. Cel mai puternic face legea.
- Ești un tâmpit. - Am glumit.
Nu ai haz deloc.
David...
David, nu te duce acolo. Nu e un loc sigur.
- David, uită și gata. - Hai, minge de orez, nu fii fraier.
David, vino înapoi. Lasă, nu contează. E în regulă.
Oprește-te. Nu merită. Vino înapoi, te rog.
Haide, David.
Ai grijă.
E-n regulă, vedeți?
Întoarce-te.
- David! - Millie, nu te duce acolo!
David, nu!
- David, David! - Millie, oprește-te.
"Proprietatea Bibliotecii Regionale Ann Harbour"
Și așa s-a întâmplat prima dată.
Mă înecam și într-o secundă m-am trezit într-o bibliotecă publică.
Casă, dulce casă.
Mama a plecat când aveam 5 ani. Iar despre tata...
să zicem că nu prea mă are la inimă.
Ai întârziat.
Mâncarea s-a răcit.
Unde ai fost?
Când întreb ceva aștept un răspuns, da?
Ce-ai pățit?
Copiii, la școală.
Hei, David, coboară, ia o cârpă și șterge pe jos.
David!
David, vezi să alegi corect.
David, deschide ușa.
Mă teleportez.
EVADEAZĂ în biblioteca ta
Sigur.
Teleportează-te în bibliotecă.
Nu știu... pot să ajung oriunde...
Și asta mi s-a întâmplat.
Chestia asta.
Astfel am fost eliberat.
Dacă ea a putut să fugă, atunci pot și eu.
E în regulă.
- Am vrut să-i spun tot. - David!
- Dar oricum nu m-ar fi crezut.
David!
Așa că era cazul să merg mai departe.
Bună seara. Aș dori o cameră.
Fără scandal, da? Și fără chestii ciudate.
Da, fără chestii ciudate.
Așa că iată-mă.
Aveam un milion de întrebări.
Oare cum funcționa chestia asta? Cum puteam s-o controlez?
Belle Air.
Mami, putem să vedem și oceanul?
Dacă avem noroc poate îl vedem pe King Kong.
Chiar?
- Mă ții bine? - Da, te țin, nu te las să cazi.
"Banca de Economii a Imigranților"
Aveam 15 ani.
Zău așa, voi ce-ați fi făcut?
M-am gândit că o să-i dau înapoi cândva.
Unde e toaleta pentru clienți?
Pe-aici.
- Termină repede. - Nicio problemă. Mulțumesc.
O să-mi trebuiască un sac mai mare.
La naiba!
Hei, am zis fără chestii ciudate!
Ziua a trecut. Plătește camera.
Alo?
Poliția și FBI au fost deja aici. Dvs de unde sunteți?
Agenția de Securitate Națională.
N-ar fi putut să intre pe aici.
Ușa are 8 închizători cu temporizare și e făcută dintr-un aliaj de oțel și argint.
- Tipul ăsta nici măcar... - Deschide ușa.
N-am aflat că am fost furați decât pe la mijlocul zilei.
Vreau toate înregistrările camerelor de supraveghere din ultima lună.
Și numele tuturor celor
care au o cutie de securitate în această încăpere.
E o informație confidențială. De ce vă trebuie aceste nume?
Cel care a jefuit banca a mai fost aici.
Vreau numele și înregistrările. Azi.
Așa că povestea are final fericit. Minge de orez a murit dar...
eu n-am trăit niciodată mai adevărat.
Acum locuiesc la New York.
Dar de ce să mă stabilesc într-un loc când lumea întreagă e a mea?
Ne apropiem de râu,
dar, după cum puteți vedea, e mai grav decât acum 10 minute.
Întrebarea este: ce se va întâmpla cu acești oameni?
Ar fi nevoie de un miracol ca să fie salvați.
Bună ziua, dle Jones.
- Cum merge? - A scăzut cu 6 și jumătate.
Nu cred că veți avea nevoie de umbrelă.
Nu se știe niciodată.
Ai grijă!
Te deranjează dacă stau lângă tine?
Nu.
Ce bei?
Gin tonic.
Încă unul, te rog.
Deci locuiești la Londra?
Taxi!
Scula asta e de rahat.
Hei, ai idee unde e furtună?
- Am auzit că în Fiji. - Fiji?
- Da, cică acolo sunt rechini de 10 metri. - Chiar?
- De ce? - Pentru că ești odios.
Numai Dumnezeu are puterea de a fi peste tot în același timp.
Unul mai puțin de care să-ți faci griji.
Da-ți-l jos! Și scăpați naibii de el.
- Da. - Avem o pistă în cazul cu banca, dle.
Vin cu primul avion.
- Salut, Angelo. Cum merge? - Nu prea bine.
- Ți-am zis că n-ai nevoie de umbrelă. - Da, ai avut dreptate.
Nu fugi.
De opt ani te căutăm.
Cine sunteți?
Numele meu e Roland.
- Ce căutați în apartamentul meu? - Ajung și la asta.
Cât de tâmpit trebuie să fii ca să lași un bilet?
Cred că trebuie să vorbesc cu avocații mei.
De ce? Nu ești arestat.
- Nu sunteți... - De la poliție?
Oricine poate jefui o bancă.
Dar eu vreau să știu cum ai intrat fără să deschizi nicio ușă.
Haide, sunt sigur că îți vine vreo idee.
Știți ceva?
Nu sunteți de la poliție,
iar eu nu sunt arestat. Cred că trebuie să plecați.
Ai nevoie de ajutor, cumva?
N-ai mai folosit demult ușa aia, nu?
Știu cine ești.
Și știu ce ești.
Discuția asta s-a ter...
Discuția asta nu s-a terminat.
Răspunde când te întreb!
Spune-mi.
Cum ai rezistat atâta? Cine te ajută?
Teleportare.
E greu să te teleportezi când îți trec 100 de volți prin creier, nu?
Cine te protejează?
Dă-mi un răspuns ca să mă pot duce acasă.
A naibii teleportare.
Ajunge!
Crezi că poți continua așa la nesfârșit?
Să trăiești așa, fără să suporți consecințele?
Întotdeauna există consecințe.
Cum mai fugi acum? Te-am prins.
Crezi că poți să te ascunzi după zid,
să te duci oriunde, să faci orice? Nu vei mai face asta!
David, tu ești?
Nu pleca. Ascultă-mă, da?
Nu știu dacă am înnebunit sau nu.
Nu știu cam multe zilele astea, dar dacă mă auzi...
Nu pleca, trebuie să vorbesc cu tine!
David, mă auzi, fiule?
E în regulă. Poți să vii acasă oricând vrei.
Nu ești nebun.
- Telecomunicațiile. - Sunt Roland. A scăpat.
Avem locul de pornire.
Mobilizați toate forțele.
Cine e?
Pot să vă ajut?
Da...
Bună ziua, dnă Harris. Sunt eu, David.
David? David Rice?
- Millie avea dreptate. Nu ești... - Mort? Nu, nu sunt.
Adevărul e că speram să-mi spuneți unde e Millie.
Millie are casa ei, pe strada Morton, la numărul 260.
E încă aici?
Da, lucrează într-un bar de lângă facultate.
Bine. Mă scuzați.
La naiba! Minge de orez?
Sunt Mark. Mark Kobold!
Scuză-mă, nu te cunosc.
Doamne sfinte! Văd o fantomă?
E ca și chestia aia cu 666?
Nu știu despre ce vorbești, bine?
Hei, atenție toată lumea! E Minge de orez!
Nu vrei să bei o bere cu un fost coleg de școală?
- Nu sunt David ăla... - David?
Millie, uite-l pe Minge de orez.
Millie?
Pleci fără să spui nimic?
- Scuză-mă, nu te-am văzut. - Nu?
De-aia te-ai holbat la mine 45 de minute?
- Da, David. de ce nu spui nimic? - Cred că ești beat.
Nu sunt beat, da? Sunt în regulă.
Sunt complet, 110 la sută treaz.
Da, ești treaz. De ce nu te duci să dormi puțin?
Mai bine adu-mi ceva de băut, scumpo.
Mark! Opriți-vă.
Minge de orez e la pământ.
Ce mi-ai făcut, monstrule?
Cred că nu mi-am dat seama ce forță am.
Hei, ești bine?
- Da. - Unde e Mark?
- A plecat. - Ce?
Cred că n-o să se întoarcă prea curând.
Sângerezi. Să te pansez.
Haide.
M-ai văzut când am intrat aici?
S-ar putea.
Nu știam ce să spun.
Ceva de genul: Salut, bună, ce mai faci, nu ne-am văzut demult?
Salut.
- Bună, ce mai faci? Nu ne-am văzut demult. - Bine. Tu ce mai faci?
Mă cam plictisesc.
- Nu credeam că mai ești aici. - Unde puteam să fiu?
Aveai lista aia, nu? Vroiai să călătorești în întreaga lume.
Lucrurile se mai schimbă. Toți trebuie să ne maturizăm, nu-i așa?
Tu cu ce te ocupi?
Tranzacții bancare.
Bancare? Și cum te descurci?
Destul de ușor, trebuie doar...
- Nu erai corigent la algebră ? - Nu.
- Fiona, eu iau o pauză, bine? - Da, sigur.
Deci... te-ai întors. Și acum ce-o să faci?
Poate că o să călătoresc.
Mă gândeam să plec la Roma.
Te gândeai să pleci la Roma?
Doar știi că ăsta e visul meu, nu îmi face în ciudă, da?
- Atunci vino cu mine. - Să vin cu tine?
Mă întrebi dacă vin cu tine la Roma?
Sunt singurul care poate să te scape de plictiseală.
Îl țin eu.
- Îl iau eu. - Cum doriți.
Îți vine să crezi că acum 10 ore eram în Ann Harbour?
Da.
- Ce vrea CIA să obțină cu asta? - Mă tem că e secret.
Serios?
Mă tem că va trebui să-mi arătați un mandat federal.
Pentru că nu cred că sunteți cine ziceți că sunteți.
Grozav, alt polițist.
Deci, Mark, spune-mi ce s-a întâmplat la bancă.
Am spus deja.
Oricât aș repeta nu mă veți crede.
Ai spus că te-ai luat la bătaie.
Dacă vreți să râdeți de mine, n-aveți decât, râdeți.
Mă vezi pe mine că râd?
Pe fată o cheamă Millie Harris.
A plecat cu avionul la Roma acum 16 ore.
Și n-a plecat singură.
Mulțumesc.
Deci... ce părere ai?
Cred că e ceva ce nu mi-ai spus.
La ce te referi?
Camera asta, bilete la clasa întâi.
De obicei, atunci când e prea frumos ca să fie adevărat
chiar așa e.
- Ți-am spus, fac tranzacții bancare. - ... bancare.
Uite ce e. Știu că ai fost corigent la algebră.
David, dacă nu vrei să-mi spui totul e în regulă.
Dar nu mă minți.
Nu te mint.
Știu.
Bine.
Nu ajung.
Relaxează-te.
Mi-ai fi putut cere o întâlnire.
Știi? Orașul ăsta a fost mereu primul pe lista mea.
Știu.
Nu mi se pare prea grozav. Asta e tot?
Știi ceva?
Nu. Habar n-am.
- Stați puțin... - Îmi pare rău, dle...
Nu se poate. E închis.
Închis? Cum adică închis?
Vrem doar să intrăm puțin.
- Nu se poate. - E închis?
Da, e închis.
David, e în regulă. Putem să-l vedem de afară.
- Dar am făcut atâta drum ca să intrăm. - Haide, zău...
Scuze, el doar...
Millie!
- Vino. - Ce?
Vino. Te duc într-o vizită particulară.
E închis, nu putem intra în Colosseum.
Au zis că e închis dar poarta e deschisă.
Vrei să vezi Colosseumul sau nu?
- Hai. - N-ar trebui să facem asta.
Locul ăsta e extraordinar.
Am vrut să vezi asta. Ce pierdeai dacă nu intram.
Da.
E grozav.
Acum 3.000 de ani acolo jos erau gladiatori și tigri.
Ar trebui să coborâm.
- Nu putem să coborâm. Nu e voie. - Ba e voie.
Ce?
Millie!
Și poarta asta era deschisă?
- E acum. - Da.
Trebuie să vezi ceva. Crede-mă.
- Merită. - În mod sigur.
Cred că scrie "Nu intrați".
Știi italiană?
Nu.
- Păi... "lingresso" înseamnă "intrare". - Credeam să înseamnă "împinge".
Așadar tu rămâi aici, iar eu mă duc și deschid de pe partea cealaltă.
Scuză-mă, ne vedem mai târziu.
Mulțumesc mult. Următorul spectacol începe la ora 6 fix.
Nu uitați să dați bacșiș.
Ai treabă pe-aici?
Da, vezi bine.
N-aș intra acolo în locul tău.
Cel puțin dacă aș vrea s-o mai găsesc pe prietena mea în viață.
Dar așa sunt eu.
Ce vrei să faci? S-o aduci aici la un picnic în stil roman?
- Asta crezi că se va întâmpla? - O cauți cu lumânarea...
Ce-o să-mi faci? O să mă teleportezi?
Credeai că ești singurul?
Habar n-ai, nu-i așa?
Trăiești așa cum trăiești și crezi că poți
să pleci la Roma fără să știe nimeni?
Să sari oriunde... sari, sari, sari...
Fără să se întâmple nimic?
Dar și-au dat seama.
Nu eu. Nu numai eu, nu vorbesc de mine, ci de ei.
Salut, băieți.
Doar eu, atunci.
Ăsta e nou.
Bine ai venit în lume.
Vezi că tipii ăștia vor să te lege.
Cât pe-aci.
David?
Ce se întâmplă?
Bun așa, hai s-o vedem pe prietenă, da?
- Cine sunt oamenii ăștia? - Paladini.
Paladinii vânează săritori, iar eu vânez paladini. Lecția s-a terminat.
Ce faceți?
Așteaptă!
Eu doar am sărit în golul pe care l-ai lăsat.
Ce crezi că faci aici?
De ce nu sari înapoi?
N-ai ce să cauți aici. Pleacă!
Dacă vrei să te întorci, cară-te naibii. Chiar acum.
Poate că prietena ta încă trăiește.
Ce-ai pățit?
Nimic. Să mergem.
Trebuie să plecăm de-aici.
Nu cred că nu s-a întâmplat nimic.
Aveai dreptate, nu trebuia să cobor aici.
E în regulă. Hai să vedem alt muzeu.
David, vrei să-mi explici?
- S-o fi întâmplat ceva, undeva. - De ce nu îmi spui? Spune-mi, te rog.
- Îți spun tot când ajungem la hotel, da? - Nu vreau să aștept până atunci.
- Millie, totul e în regulă, da? - Ba nu e...
Nu te mai uita înapoi.
Stați. De unde veniți?
E o greșeală. V-a spus ceva fata aceea?
Îmi pare rău, știu că nu trebuia să intru acolo.
Calmați-vă.
De ce nu ne dau un avertisment și să ne lase în pace?
- Millie, întoarce-te la hotel, da? - Nu!
Nu suntem împreună. Nici n-o cunosc.
- Millie, du-te la hotel. - Nu.
V-am spus. Vreau s-o văd pe Millie.
Unde e cadavrul?
N-am făcut nimic. De câte ori vreți să repet?
Știți cât mai trebuie să stea acolo?
Până vine procurorul.
Da, dar l-am așteptat toată noaptea.
Auzi? Calmează-te și așteaptă.
Nu vorbesc... nu înțeleg nimic.
Stai jos sau te punem noi jos.
- Bine, stau jos. - Ia loc.
Ea nu are nicio legătură cu asta.
Pietro, a venit procurorul.
Procurorul e aici. Îți vom reține pașaportul.
Nu-ți face griji, n-o să ai nevoie de el acolo unde mergi.
Bună, David.
Ai numai 30 de secunde ca să ieși pe ușă, înțelegi?
Trebuie să pleci de-aici.
Las-o pe fată.
- Dacă e cu tine, e moartă. - Mamă!
20 de secunde, David.
Mamă!
Millie!
Suntem liberi.
- Ți-au dat drumul? - Da, mi-au dat drumul.
- Așa, pur și simplu? - Pur și simplu.
Dacă ți-au dat drumul de ce fugim?
Pentru că mi-au spus să părăsesc orașul imediat.
- De ce? - Pentru că nu le-am răspuns la întrebări.
- Dar 8 ore? - Aveau multe întrebări.
Mi se pare foarte ciudat...
Ai încredere în mine.
Ne luați și pe noi?
Urcă în taxi, Millie.
Millie, urcă în mașină.
Te rog, urcă.
E al tău.
Îți amintești că am zis că nu trebuie să-mi spui tot?
M-am răzgândit.
Ce e în rucsac?
De unde-i ai?
Nu vreau să te mint.
Dar nici n-o să-mi spui adevărul.
Nu pot să vin cu tine acum, Millie.
Până aici am putut veni împreună.
La Detroit?
- Roland. - L-am pierdut, dle.
- Câți oameni ai trimis? - Doi.
- Ți-am zis să-i trimiți pe toți. - Ea a spus că doi sunt suficienți.
Dacă nu veniți și dvs...
Ce trebuie să facem acum?
O să vă anunț curând. Voi folosi o altă tactică.
- William Rice? - Da.
IOS.
Putem să mergem înăuntru să discutăm?
Nu era o întrebare, vroiam doar să fiu politicos.
- Despre ce e vorba? - Despre fiul dvs, David.
Are probleme?
Va merge mai repede dacă mă lăsați pe mine să pun întrebările.
Când l-ați văzut ultima oară pe fiul dvs?
Acum opt ani.
- Opt ani? - Da.
Dar prietenii lui? Aș putea sta de vorbă cu vreunul?
El n-a avut niciodată prieteni.
Aș dori să vorbesc cu mama lui David.
Da. și eu. Dacă o găsiți transmiteți-i salutări din partea mea.
Ea e?
Mary Rice, cel puțin așa o chema atunci.
Pe ea când ați văzut-o ultima oară?
A șters-o când băiatul avea 5 ani.
N-am mai auzit de ea de atunci.
Dacă aud ceva, sigur vă anunț.
- Nu, n-o s-o faceți. - Nu, n-o s-o fac.
E un film special, așa se fac acum.
Au făcut o nouă telecomandă și trebuie doar să...
Ai văzut asta?
Încă mai trăiești?
Ce?
- Mai sunt și alții? - Sunt sute. Tocmai urmăresc vreo zece.
Ce contează? Sunt foarte mulți.
- Și ceilalți? - Ce-i cu ceilalți?
Cum ți-am spus, îi vânez.
- Cine sunt? - Ți-am spus, sunt paladini.
Mi-ai spus cum se numesc, dar nu mi-ai spus ce vor.
E foarte simplu. Vor să ne omoare. Nu ți-ai dat seama?
Asta am priceput și eu.
Vrei să te...
- De ce? - Pentru că putem face tot ce vrem.
Acum, te rog...
Așa, mulțumesc.
Tot nu înțelegi?
Paladinii îi ucid pe jumperi de secole întregi.
Din evul mediu.
Fanaticii religioși, inchiziția, vânătoarea de vrăjitoare, astea erau atunci...
Sunt inteligenți, rapizi, bine organizați.
Orice ar fi, vor ucide pe oricine îți e apropiat.
Familia, prietenii...
Fata cu care erai la Roma...
Sunt morți. Toți.
Obișnuiește-te cu gândul. E doar o problemă de timp.
O să-mi fac un ceai. Vrei și tu?
Ajutor! Acum!
Aduceți o targă.
Ești bine?
Ce naiba s-a întâmplat?
Mark! Ce i-ai spus?
- Pleacă de lângă mine! - Ce ai spus?
Numele lui era Roland? Răspunde-mi.
- Altfel te arunc de pe Everest, da? - Ce?
- Ce i-ai spus? - Ce? Eu nu... Ce?
Știu că i-ai spus despre orașul nostru, despre Ann Harbour.
I-ai spus despre Millie?
I-am spus tot.
- De ce-ai făcut asta? - De ce nu?
Cine ești tu?
- Unde s-a dus paladinul? - Să înoate.
- În Pacific? - Nu, în Atlantic.
Rechini mai drăguți sunt în Cuba.
Ce faci?
Pune alea la loc.
De fapt, trebuie să împrumut câteva lucruri.
Stai departe de zid, da?
Încerci să mă păcălești?
- Trebuie să-l găsesc pe Roland. - Ba nu trebuie.
Avem doar 8 ore. Avionul aterizează peste 8 ore.
Aia n-o să te ajute. Ce, ești copil?
Ar trebui să te teleportezi în perioada liceului, ca să înveți ceva.
Îl urmăresc de 10 ani și uite...
Vezi asta?
Prima confruntare, la Pol. Să-l fi văzut când era să mă prindă la Praga.
Îți repet, uită de Roland. Nu-ți pierde timpul.
Lasă-mi-l mie.
- Te deranjează? - Uite ce e...
Pot să am puțină intimitate aici? Astea sunt lucrurile mele.
Cred că împreună putem să-l prindem.
Adică tu și cu mine?
- Da. - Ca în "Team-Up"?
Da.
Scuză-mă dar eu nu joc cu alții.
Fă-mi o favoare. Să nu te găsesc aici când mă întorc.
Găsește-ți o piatră, așează-te pe ea și așteaptă.
Choi wu, frate.
Adică "la revedere", în chineză.
- Nu mă mai urmări. - De fapt... sunt singurul om care poate.
Ce baftă am!
De ce mergi pe jos?
Cunosc Tokyo foarte bine, m-am teleportat aici de multe ori.
Imi place să mă și plimb, ca să mă simt și eu un om normal.
- Ai citit "Marvel Team-Up"? - Da, l-am citit. Și ce-i cu asta?
Doi super-eroi care își unesc forțele pentru a lupta împotriva răului.
Știu ce încerci să faci dar n-o să mă convingi.
Pentru propria ta siguranță, du-te acasă.
- Trăiești într-o peșteră. - Se numește laborator.
Ce rost are?
Vreau să spun că semănăm cu personajele din benzile alea desenate.
Și știu unde-l găsim pe Roland.
Deci o facem sau nu?
Scuze, am băgat în altă viteză.
Într-adevăr?
Îmi stă bine în mașina asta, nu-i așa?
Am traseul meu.
A fost cât pe-aci.
Nu-i rău.
Se pare că te descurci ușor cu două tone.
Cum de...
Dacă se mișcă, pot să sar.
Odată un jumper... tâmpitul s-a teleportat cu o clădire întreagă.
- Dar nu mai poate repeta figura. - De ce?
Pentru că e mort.
L-au ucis. Ca să-l zguduie puțin.
- Tu de când o faci? - Să conduc mașina?
Nu, teleportarea.
- De când aveam cinci ani. - Cinci?
Și cum ai ținut secretul?
Față de părinți, de exemplu.
Foarte ușor, pentru că nu erau prin apropiere.
- Unde erau? - Nu erau pe-aproape.
Mama a plecat când aveam cinci ani.
Știu cum e... mă-nțelegi... tata...
Te-am întrebat eu de ai tăi?
Doar nu ești la Oprah.
Nu mai pot să fac asta. Trebuie să plec.
Când te mai liniștești ne scriem e-mail-uri.
Asta e, Harry. Echipa Marvel, acum ori niciodată.
Chiar o iubești pe fata asta.
O salvez pe ea, îl ucid pe ăla... și gata.
Ce mai așteptăm?
Avionul de la Roma a aterizat acum o oră.
O, nu...
Nu ai verificat?
Trebuie s-o găsim, da?
Tu găsește-o, eu iau niște arme și ne întâlnim la laborator.
- Bine? - Bine.
La ce te uiți?
Bună. Sunt David, prietenul lui Millie. E aici?
Credeam că e cu tine.
A fost pe-aici un prieten de-al tău.
- Despre cine vorbești? - Un negru cu părul alb.
Tocmai a plecat.
- O, Doamne! - Bună.
David, ce...
Ce naiba faci aici?
- Am sunat mai înainte dar n-ai răspuns. - Așa că ai intrat?
Da. Vroiam să știu dacă ești bine.
Nu, David, nu sunt bine. M-am rătăcit în aeroport, la Roma.
Îmi pare rău.
Își pare rău... Mulțumesc.
Cred că trebuie să pleci.
David, trebuie să pleci.
Haideți, trebuie să-l prindem în capcană.
David, ce faci?
David, ți-am zis să pleci.
Eu...
Tu ce?
Nu lucrez la bancă, bine?
Nu zău?
Adică banii provin dintr-o bancă, mai multe, de fapt...
Vrei să spui că jefuiești bănci?
Și asta nu e nimic.
Vrei, te rog, să ieși din casa mea?
Millie, îmi pare rău.
- Îmi pare foarte rău. Trebuie să plecăm. - Lasă-mă în pace.
Haideți!
S-ar putea să doară puțin, da?
E în regulă. Ai încredere în mine, da?
N-o să-ți fac niciun rău.
Nu te apropia de mine.
O să-ți explic totul.
E aici.
- Rămâi pe loc, da? Nu te mișca. - David!
Grăbiți-vă.
Griffin...
Trebuie să-ți spun ceva.
Ai găsit-o?
- O să te cam enervezi. - Să mă enervez?
David?
- Ce-i asta? - David!
- Ce caută aici? Ce-i aici, club? - Ce se întâmplă?
Millie, ți-am spus să rămâi înăuntru. O să-ți explic, da?
Vrei să urci pe Everest? Bine, cum vrei.
- Ce? - Griffin, ascultă-mă, da?
Vreau să-ți spun ceva.
Dacă ai adus-o, te vor găsi imediat. Au un aparat...
- Pot să deschidă zidurile cu el. - Cum adică?
Adică ne pot urmări oriunde.
Iar tu ai adus-o aici.
David, ce naiba se întâmplă?
- Millie, stai aici. - Nu!
- Ce-ai făcut? - Griffin...
Ce face chestia asta?
Ce-ai făcut?
Fir-ar să fie!
Mamă?
Mulțumesc că m-ai condus la prietenul tău.
Stai puțin. De ce-mi faci asta?
Nu ți-am făcut niciun rău. N-am făcut nimănui niciun rău.
Nu încă. Dar o vei face.
Mai devreme sau mai târziu voi toți deveniți răi.
Și dacă eu nu sunt la fel?
- Ba ești la fel. - Eu sunt altfel.
E timpul să te trimit acasă la mămica ta.
- David? - Millie...
David?
Millie, pleacă de-aici, da? Fugi, da? Millie, fugi!
Nu!
O să te dau jos de-acolo, ca să mă scoți de-aici.
Vreau să plec. Te rog.
Bine. Te duc de-aici și apoi te las în pace.
Doar ai fost mereu...
De când aveam cinci ani.
Numai tu ai fost.
Te rog, du-mă de-aici.
Respiră adânc.
Le-am luat-o.
El a rămas acolo. Fără aparat nu poate face nimic.
A luat-o!
La naiba! Nu mă așteptam la asta. N-am știut.
Acum vor veni ei la noi.
Stingeți focul.
- Ce-i asta? - Ce?
Ce faci?
Nimic. Cred că mă duc la bowling.
Ce?
Roland are o întreagă armată cu el.
Trebuie să ne întoarcem și să terminăm cu asta, nu crezi?
Avem proiectilele din Timbuktu.
Dar e și Millie acolo.
N-avem încotro, trebuie să riscăm.
Eu mă duc s-o iau.
Griffin, din cauza mea e acolo.
- Trebuie... - Ce?
- Trebuie s-o scoatem de-acolo! - Te aud, nu sunt surd.
E mare păcat, într-adevăr,
dar știi ceva? Uneori trebuie să facem sacrificii.
Ăsta e detonatorul?
- Ai făcut vreun sacrificiu? - Chiar am făcut, să știi.
Când aveam cinci ani părinții mei au fost uciși.
David, David.
După ce rezolvăm asta o să stăm de vorbă.
De ce să stăm de vorbă? Ai înțeles mesajul?
Nu te las să faci asta.
Judecata a început. O să te omor, ai înțeles?
Dă-mi detonatorul, David!
Dă-mi-l înapoi!
Adio, Griffin!
Dă-mi-l!
Nu face asta.
Mișcare greșită.
Suntem în Cecenia.
Unde ești?
Adio, frate, cred că până aici ți-a fost.
Vechiul truc cu electricitatea. Bun așa.
- Mulțumesc. - Cobor de-aici și terminăm, da?
N-ar fi trebuit să se întâmple asta.
Tu nu știi să lupți, dacă te întorci singur acolo, ești mort! Mă auzi?
N-ai cum să câștigi. Dă-mă jos de-aici, David!
Du-te singur și ești mort.
Nu ești un erou, David!
Ești un jumper. N-o să poți salva fata!
Nu înțelegi?
Prindeți-l!
L-am prins!
Nu mai poți să sari, David.
Numai D-zeu trebuie să poată face asta.
Nu tu, David.
David, îmi pare rău pentru ce-am spus mai înainte.
Respiră adânc.
David?
David!
Iartă-mă.
Ce caută o mașină de spălat în biblioteca asta?
David!
Sunt impresionat.
Rămâi aici, da?
Haide, doar ești un spărgător de bănci.
Ți-am spus că eu sunt altfel.
Puteam să te arunc la rechini.
Bună.
Pot să te ajut cu ceva?
Mary e aici?
Mamă?
- Draga mea, de ce nu te duci sus? - Bine.
- N-a fost deloc ușor să te găsesc. - Nu trebuia să vii aici.
Deci e adevărat?
- Ești de-a lor? - Da, e adevărat.
Aveai cinci ani când te-ai teleportat prima oară.
Aveam de ales: să te ucid sau să te părăsesc.
Așa că ai plecat.
Ca să te protejez.
Aveam cinci ani.
Am făcut ce trebuia.
Niciodată n-am încetat să mă gândesc la tine. Nici măcar o zi.
Deci eu sunt un jumper, iar tu o paladină.
Așa e.
Și ce-o să facem?
O să-ți las un avans, fiule, pentru că te iubesc.
Succes.
- Ești bine? - Da.
Sigur?
Da, sunt bine.
Bine, pentru că mor de frig.
Vrei, te rog, să mergem undeva unde e cald?
- Unde vrei să mergem? - Uimește-mă.
Traducerea și adaptarea: danatom @ www.titrări.ro